DAGGRYGÆNGERENS FÆRD
Vend om, kaptajn. Få os ud.
- Skal vi fortsætte ind I mørket? - Det vil jeg ikke tilråde.
- Er vi fra Narnia bange for mørke? - Mus, du er en slavepisker.
Send udkigsposter op. Vi ved ikke, hvad der venter os.
Og lad os sætte lys op.
Lys, folkens. For og agter og I mastetoppen.
Vær stille, folkens, og hold jeres ører åbne.
Kan De høre bølger? Bølger der brydes mod en kyst.
Endnu en 1...?
Tre favne.
- To favne. - To favne, kaptajn.
Hiælp!
"-1339 mig!
Hvem kaldte? Er du en fjende, frygter vi dig ikke.
Er du en ven, så korn til os.
Nåde ...? Tag mig om bord, selv om I slår mig ihjel.
- Hvor er du? - Jeg er på bredden.
Korn bare ombord.
Tak, Rhince. Vend skuden.
Deres Majestæt!
Rhince, hjælp ham ombord.
Vend jeres skib.
Se at komme væk. I må væk fra denne forbandede ø.
- Vi er ikke vant til at flygte. - Tak, Reep.
- Fortæl, hvad der er galt. - I må se at komme væk.
Det er øen, hvor drømme går I opfyldelse.
- Den ø har jeg søgt hele livet. - Jeg kunne få mit eget skib.
Fjolser! Da ikke drømme, ikke dagdrømme og begær -
- men hvor de værste drømme og mareridt bliver til virkelighed.
Vi må vende skibet om. sæt alle sejl. Vi må væk.
Hiv, som gjaldt det jeres liv. Der er ting, intet menneske kan bære.
Kan I høre det? Det lyder som en enorm saks, der åbner og lukker sig.
Den kommer tættere på min krop. En saks.
Hør.
Jeg kan høre den skrabe mod skibets sider.
Den kommer. Den kommer!
Den har fat I masten.
Vi sejler I rundkreds.
Den kommer.
Den har fat I masten.
Jeg var et fjols. Det var dumt af mig at tro, den gav slip så let.
Aslan! Hvis du nogensinde har elsket os, så hjælp os nu.
Fat mod.
Fat mod, kære ven.
- Følg efter den. - skal sømand følge en albatros?
Gør det!
I som har reddet mig Fortæl mig, hvem I er.
Da jeg var I en bedre forfatning, var jeg Lord Rhoop af Narnia.
Og jeg er Caspian, konge af Narnia.
Jeg er her for at finde dig og dine fæller, som var min fars venner.
Herre, gør mig en tjeneste.
Send mig ikke tilbage til det forbandede sted.
I har tilintetgjort det.
Det var vist ikke os.
- Caspian, ender denne færd aldrig? - Edmund! Selvfølgelig gør den det.
Men hvornår?
Vi har fundet fire af de forsvundne adelsmænd.
I tror da vel på, vi snart finder de andre tre?
Men vi er rejst langt og må snart nå den østlige verdens yderste grænse.
- Der er ikke flere steder at søge. - Måske er det den sidste ø.
- Hvad er det? Bævere på et bord? - Nej, det er en enorm fuglerede.
Det ligner snarere en høstak.
- De gør vist ikke modstand. - Er de døde?
Nej, han er varm, og hans puls slår.
De sover kun.
De har sovet længe, sådan som deres hår er vokset.
En forhekset søvn. Det må det være. Denne ø er magisk.
- Korn vi for at bryde forbandelsen? - Vi kan prøve.
Her er deres våbenmærke. Den sidste adelsmand. Vor færd er slut.
Nej, den er ej. Vi kan ikke vække dem.
Der er for meget magi I luften her. Lad os gå tilbage til skibet.
Undskyld, Deres Majestæt sådan et måltid ser vi ikke hver dag.
- Spise den mad? Aldrig. - Tro på det, herre.
Fordi de spiste den mad, faldt mændene I en 7 år lang søvn.
- Jeg ville ikke røre den. - Kaptajn, tilbage til skibet.
Mændene har ret. I morgen kan vi beslutte, hvad vi gør ved dem.
Vi tør ikke spise maden, og det nytter ikke et blive her hele natten.
Det gælder skibets mandskab, men jeg vil sidde her hele natten.
Hvorfor?
Det er et stort eventyr. Den værste viden, jeg kunne tage med til Narnia-
- ville være, at jeg gik glip af et mysterium på grund af frygt.
- Jeg bliver hos dig, Reep. - Og jeg.
- Og mig. - Godt, så bliver jeg også.
Deres Majestæt.
Din plads er på skibet. Tag mændene med og forlad os.
Javel Aaron, Rhince, Liam, korn med mig.
- Hvor skal vi sidde? - Ikke for tæt på.
Bestemt ikke. Når det bliver mørkt, ved man ikke, hvad der kan ske.
Men sætter vi os for langt væk, ser vi intet, hvis de bevæger sig.
Husk nu, at vi ikke må falde I søvn.
Rejsende, som kommer langvejs fra til Aslans bord, velkommen.
- Hvorfor spiser og drikker I ikke? - Vi frygter maden.
Vi troede, den var årsag vil vore venners forheksede søvn.
- De har ikke spist af den. - Hvordan er de så blevet sådan?
For syv år siden korn de hertil med et skib.
Sejlene hang I laser og tømmeret var faldefærdigt.
Da de korn til dette bord, opstod der et skænderi.
Skulle de blive og spise og leve I fred til deres død -
- eller vende tilbage til Narnia eller sejle ud hinsides solopgangen?
De blev mere og mere uenige, og en af dem greb stenkniven.
Men den skulle han ikke røre -
- og da hans fingre lukkede sig om den, faldt de alle tre I dyb søvn.
Indtil forbandelsen brydes, vågner de ikke.
Hvorfor spiser I ikke? Det kan I roligt gøre.
Ikke for at være en kujon Jeg tror på alt, hvad du siger.
- Det er ligesom en heks. - sludder, Edmund.
Er det? Hvordan kan vi vide, at den dame er en ven?
Man kan ikke vide, men kun tro eller lade være.
Jeg har aldrig fået kalkunpie til morgenmad, men.
Lækkert.
Hvorfor hedder det Aslans bord?
Det står dækket efter hans ordre til dem, der når så langt.
Nogle kalder denne ø for Verdens Ende. Skønt man kan sejle videre -
- er det den sidste ø og begyndelsen til enden.
- Men hvordan holder maden sig? - Den bliver skiftet ud hver dag.
I mine venners verden er der en historie om en prins, der når et slot-
- hvor alle ligger I en forhekset søvn.
Han kunne ikke bryde forbandelsen, før han havde kysset prinsessen.
Her er det anderledes.
Han må først kysse prinsessen, når han har brudt forbandelsen.
I Aslans navn så vis mig, hvordan jeg gør det.
Det vil min far lære dig.
Velkommen, rejsende.
Hvordan bryder vi forbandelsen, der får adelsmændene til at sove?
For at bryde den, skal du sejle helt til verdens ende -
- eller så tæt på, du kan komme, og du skal vende tilbage -
- og lade mindst en fra dit selskab blive tilbage.
Hvad sker der med den ene?
Han fortsætter til det yderste østen og vender aldrig tilbage til verden.
- Det største eventyr af alle. - Jeg er Ramandu.
Jeg ser, at navnet ikke siger jer noget. Ikke så underligt.
For den tid, hvor jeg var en stjerne på himlen -
- ophørte længe før nogle af jer kendte verden.
Så du er ikke længere en stjerne?
Jeg er en hvilende stjerne, min datter.
Da jeg fik ned for sidste gang, ældre end du kan forestille dig -
- blev jeg båret til denne ø.
Men jeg er ikke så gammel nu, som jeg var dengang.
Hver morgen kommer en fugl med et ildbær fra dalene I solen -
- og hvert ildbær skærer lidt af min alder.
Når jeg er lige så ung som et barn, der blev født I går -
- vil jeg igen stige op og atter træde den store dans.
Korn nu. Har I besluttet jer? Sejler I hjem eller til verdens ende?
Der er ingen tvivl. Det er et led I vores færd -
- at redde disse tre adelsmænd fra forbandelsen.
Tak, Reepicheep. Det mener jeg også.
Jeg vil så tæt på verdens ende, som skibet kan bringe os.
Herre.
- Hvad er der, Drinian? - Hvad med mandskabet?
De påmønstrede ikke for at sejle til verdens ende.
Sejler vi østpå, når vi måske kanten. Nogle frygter, hvad der vil ske os.
- Desuden er der Lord Rhoop. - Ja.
- Han er nedbrudt. - Han behøver hvile.
På denne ø kan man sove ubegrænset og uden at drømme.
Lad ham sidde hos de andre tre -
- og nyde glemslen, til I vender tilbage.
- I er her for at tale sig frem. - Deres Majestæt.
De spørger, om vi vender om eller fortsætter. Hvordan kommer vi hjem?
- Og hvorfor? - Vestenvinden fører os østpå.
Hvis vinden ikke skifter, hvordan kommer vi så hjem til Narnia.
Du taler som en landkrabbe. Her er e'n vind fremherskende om sommeren.
Efter Nytår er der nok vind til at sætte kursen mod vest og hjem.
Ja, der er måske vind, men hvis jeg havde kommandoen -
- ville jeg overvintre her og starte turen hjem I marts I fint vejr.
- Hvad vil du så spise her? - Der bydes på festmåltider hver dag.
- Det vil række. - Vi sejler ikke længere.
Hvad skal vi gøre? Der er mytteri I luften.
Hør her. En blandt os er kendt for sit mod. Hvad siger du, Reepicheep?
Hvad er der at sige? Jeg har selv lagt planer.
Mens jeg kan, vil jeg sejle østpå med Daggrygængeren.
Når hun giver op, vil jeg padle mod øst I min lille jolle.
Når den synker, vil jeg svømme østpå med mine fire poter.
Når jeg ikke kan svømme længere Er jeg ikke nået til Aslans land -
- vil jeg synke med næsen mod solopgangen.
Jeg siger det samme, bortset fra at jollen ikke kan bære min vægt.
Jeg vil ikke overgås af en mus.
Venner, jeg vil ikke bedrage jer.
Den sidste del af vores rejse vil føre os til steder, der er mere farlige -
- og hellige end noget, vi har set før.
I Aslans navn medbringer jeg ingen, som ikke er villige.
Jeg vil kun have de bedste krigere og de dygtigste sømand -
- og de mest loyale Aslans manke.
Tror I, at det privilegium at se det sidste kan købes for en slik?
Alle som sejler med kan videregive titlen Daggrygænger til sin slægt.
Kun de som er gode nok, dygtige nok og modige nok kommer med.
Så hvem tager med?
Vandet ser anderledes ud. Det er så klart.
Hvad er han nu ude på?
Ja, det er fersk. Vandet er fersk og ikke salt.
Min sang sangen de sang for mig I min vugge.
Hvor bølgerne bliver ferske, tvivl da ej, Reepicheep.
Der ligger det ydre østen.
MUS.
Herre
så er vi her. Vi er nået frem.
- Verdens ende. - Hvordan tror I, der er?
Vi fortsætter, som om vi drages af en stærk strøm.
Det er ikke rart. Hvis verden har en ende, nærmer vi os den.
Sådan forestiller jeg mig den. Verden som et stort rundt bord -
- hvor vandet fra alle oceaner løber ud over kanten.
Skibet vil tippe, et øjeblik vil vi se ud over kanten, og så ned, ned.
Nej!
Men hvad venter der os, når vi er der?
Aslans land.
Drinian, hvad kan du se?
- Det ligner is. - Det er ikke is, men.
Hvad er det?
Liljer.
Venner, vores færd er tilendebragt.
Vi har gjort rede for de syv adelsmænd, og hvis en bliver her -
- vil han se, at de tre sovende adelsmænd er vågne.
Dig, Lord Drinian, overlader jeg skibet. Sejl tilbage til Narnia.
Alle jer under Lord Drinians ledelse skal vælge en ny konge.
- Herre, abdicerer De? - Jeg vil blive og se verdens ende.
- Caspian, det kan du ikke. - Det kan Hans Majestæt ikke.
- For det er mig, der skal blive. - Hvem trodser en konge?
Med forlov hvis en af os gjorde det, ville det være at desertere.
- Rynelf, du bilder dig noget ind. - Nej, han har ret.
Ved Aslans manke. I er mine undersåtter, ikke mine herrer.
Jeg er ikke din undersåt, og jeg siger, du ikke kan gøre det.
De svigter Deres undersåtters tillid, hvis De ikke vender tilbage.
De skal ikke fornøje Dem selv med eventyr som et privatmenneske.
Vover du at belære mig?!
Caspian lovede du ikke Ramandus datter at komme tilbage til hende?
- Så tager vi alle tilbage. - Majestæt
skal forhekselsen virke, må en blive tilbage, og det er mig.
Få dog den mus til at tie.
Prins Caspian.
Prins Caspian hør på mig.
Aslan talte til dig.
Og hans ord var frygtelige. Du skal tage af sted, Reep
og jer, Edmund Lucy og Eustace. Er I med?
Vore veje skilles. Jeg skal tilbage, og I fortsætter alene
hinsides denne verdens ende.
Og han mente nu med det samme. Hvad skal det hele nytte?
Kære Caspian. Vi skulle jo tilbage til vores egen verden før eller senere.
Det her er før.
Sagde han, hvad der ville ske her, når vi er væk?
Ja.
Herfra fortsætter jeg alene.
Det får jeg ikke brug for mere.
Vi er gået på grund. Vi kan ikke sejle længere kom.
Er det her vejen til Aslans land?
Ikke for ier. For ier er døren til Aslans land I ieres egen verden.
Er der også en vej til Aslan fra vores verden?
Vil du fortælle, hvordan vi kommer til dit land fra vores verden?
Når øjeblikket oprinder, vil I vide det.
Men nu åbner jeg døren I himlen og sender jer hjem til jeres land.
Kommer vi tilbage til Narnia?
Lucy og du og din bror vil aldrig vende tilbage til Narnia.
I er for gamle Tilbage til jeres egen verden med jer.
Skete det virkelig?